Devil's Pass 2013
Adaptarea Bubuloimare
Subtitrarea: Avocatul31-Subtitrari-noi Team www.subtitrari-noi.ro
Acestea sunt faptele:
In februarie 1959, nouã excursionisti rusi s-au aventurat in sãlbãticia muntilor Ural.
Douã sãptãmâni mai târziu, toti nouã au fost gãsiti morti.
A devenit cunoscut drept "Incidentul din Trecãtoarea Dyatlov".
- Bine, inregistrez. - Numele meu este Holly King.
Sunt studentã la psihologie la Universitatea din Oregon.
In 2008 am vãzut o stire despre 30 de cercetãtori de elitã
care s-au adunat intr-o zonã izolatã a muntilor Ural din Rusia.
Incercau sã rezolve misterul care a uimit lumea timp de aproape 50 de ani.
A devenit cunoscut drept "Incidentul din Trecãtoarea Dyatlov",
dupã numele liderului expeditiei din 1959, Igor Dyatlov.
Nu au reusit,
dar am devenit interesatã de subiect.
Asa cã atunci când profesorul meu preferat, Dr. Kittles, a dat clasei
un proiect cu privire la acelasi incident, nu mi-a venit sã cred.
Am spus despre asta unui prieten de-al meu, Jenson, un student la film aici,
iar el a spus cã ar trebui sã facem un film.
Asa cã, am cerut aprobare si...
am primit-o !
Bine ? Asadar...
Spune-ne ce s-a intâmplat.
Prima datã am auzit despre incident când un jurnalist rus, pe nume Yuri Yarovoi,
a publicat o versiune fictionalã a acestuia intr-o carte.
"From Highest Level of Complexity" Yuri Yarovoi
Desigur, l-au ucis.
Scriitorul rus Yuri Yarovoi a murit intr-un accident auto
pe o sosea liberã in 28 ianuarie, 1980.
Adicã, nu a contat cã a prezentat incidentul ca pe o fictiune.
Au vrut sã nu vorbeascã nimeni despre Dyatlov.
Si am inceput sã folosesc faptele incidentului
ca exercitii in clasa de psihologie,
pentru cã sunt foarte multe lucruri despre care stim
cã s-au petrecut in trecãtoarea Dyatlov,
sunt foarte multe detalii...
si totusi, intregul incident rãmâne invãluit in mister.
Care sunt explicatiile pe care le auzi mai frecvent ?
Cea mai obisnuitã explicatie, numitã "stiintificã" pe care o primesc,
este boalã numitã dementã hipotermicã.
Dementã hipotermicã...
Da, asta este practic ceea ce spun toti.
Dar explicatia mea preferatã...
se numeste...
"Dezbrãcarea paradoxalã".
Asta se intâmplã cu adevãrat celor afectati de hipotermie severã.
Devin dezorientati, cred cã se supraincãlzesc si incep sã se dezbrace.
Holly, acestia erau nouã excursionisti cu experientã.
Da.
Vrei sã-mi spui cã sufereau cu totii de hipotermie severã...
in acelasi timp, in aceeasi noapte ?
Poate.
Erau acolo deja de trei zile. Atunci de ce ?
Avalansa este un alt rãspuns comun.
Asta este chiar si mai stupid...
- Decât "Dezbrãcarea paradoxalã". - De ce ?
Dacã pot sã audã o avalansã, atunci de ce au stat departe de tabãrã desculti ?
Dar in realitate sunt multe rãspunsuri la aceastã problemã.
Cei mai multi dintre studentii mei
isi proiecteazã propriile frici in aceste rãspunsuri.
Armata rusã ?
Mã astept ca studentii mei sã facã mai mult decât sã vinã cu o explicatie plauzibilã.
Vreau sã se punã in locul acelor oameni,
ca sã poatã intelege de ce victimele au fãcut ceea ce au fãcut.
Acesta este rãspunsul pe care-l caut.
O sã aflãm adevãrul ?
- Chiar dacã nu or sã-l gãseascã niciodatã. - Ce vrei sã spui ?
Nu existã niciun adevãr.
Prima parte a cãlãtoriei noastre ne va duce din Eugene, Oregon, in Chelyabinsk, Rusia.
Nu o sã arãti linia aia din puncte rosi ca sã ne arãti cãlãtorind pe hartã, nu-i asa ?
Gresit !
Destinatia noastrã finalã este Kholat Syakhl,
denumire care se traduce prin "Muntele Mortului".
Serios.
Tribul Mansi crede cã muntelui i se datoreazã multe morti misterioase
si disparitii in istorie. Asa cã...
Am gãsit un inginer de sunet, Denise Evers.
Ea era singura sunetistã din campus
care putea sã se descurce cu... necesitãtile fizice.
Sunt foarte multe persoane slãbãnoage in domeniul audio.
Hei ! Ce este in neregulã cu slãbãnogii ?
Imi pare rãu ! Greseala mea.
Apoi am gãsit doi ghizi capabili.
Eu sunt Andy Thatcher, presedintele asociatiei "Northwest Trail".
Am urcat pe toti muntii pe care se poate urca in SUA.
- Am mers pe APLT. - Scuzã-mã, ce ?
Traseul - Traseul Muntilor Apalasi.
Bine.
Se intinde din Maine pânã in Georgia, mi-a luat toatã vara sã il parcurg.
Asadar, crezi cã poti face fatã acestei excursii ?
- Da. - Bine.
Ce te face sã vrei sã faci asta, Andy ?
Asa cum am spus, am urcat pe aproape toti muntii care meritã sã fie urcati in SUA.
E timpul pentru o nouã provocare.
- Esti speriat ? - Nu.
Stii, recreãm o excursie in care au murit nouã oameni.
Da, acum cât ? Acum 50 de ani ?
Adicã, haide, chiar dacã ar fi fost "Groaznicul Om al Zãpezilor"...
- "Yeti" ! - A murit pânã acum.
- Iar tu esti... ? - El este JP Hauser.
- JP. - Asa este.
Si crezi cã esti pregãtit pentru asta ?
- Serios ? - Da.
- Da, mi-am petrecut putin timp pe munti. - Mult timp pe munti.
Hauser vine de la "Clãdirea Hauser" ?
De la clãdirea pe care o avem chiar acum in fatã ?
- Asa este. - Super.
Asta imi aminteste cã trebuie sã mã duc la cursul de filozofie. Ne vedem mai târziu.
Acum, cã aveam echipa gata, era timpul sã ne apucãm de treabã.
Am studiat hãrtile, ne-am asigurat echipamentul, am adunat ratii si provizii...
si apoi ne-am antrenat in muntii din apropiere.
Eram cu totii incântati si dornici sã plecãm.
Urãsc afurisitele astea de palete de mers prin zãpadã.
Dar arãti grozav cu ele, Jenson.
Hei ! Credeam cã ati inceput sã vã obisnuiti !
Aproape la fel de mult pe cât il urãsc pe el.
Rahat !
Iar acum este 25 ianuarie.
E timpul sã plecãm.
Astãzi continuã cãutãrile celor 5 studenti din Oregon care au dispãrut luna trecutã
in Muntii Ural.
Poate vã amintiti cã in urmã cu trei zile echipele de salvare au dezgropat obiecte
care se pare cã apartin studentilor,
inclusiv corturi, rucsacuri si alte echipamente.
Corespondentul nostru rus, Ivan Kudryavtsev,
de la canalul de stiri rus "Russia 24", are mai multe informatii.
Bunã ziua, sunt Ivan Kudryavtsev si urmãriti canalul de stiri "Rusia 24".
Continuãm sã urmãrim cu atentie evenimentele care sunt in atentia presei mondiale
si care rãmâne subiectul principal astãzi in Rusia.
Misterioasã disparitie a unui grup american
care realizau un documentar in nordul Muntilor Ural.
Dupã cum stiti, grupul de cinci americani urma traseul celor din "Grupul Dyatlov",
ai cãror 9 membri au murit in circumstante misterioase
in aceeasi regiune in 1959.
Expertii au oferit diverse teorii cu privire la disparitia lor.
Vremea aici poate fi foarte periculoasã,
temperaturile putând ajunge la -50 grade celsius, iar vântul poate fi brutal.
De asemenea, vântul isi poate schimba directia imediat.
Deasupra vântul suflã spre vest, si putin mai jos spre est.
Asa cã, atunci când o persoanã cãlãtoreste pe munte si crede cã se deplaseazã drept,
de fapt se deplaseazã intr-o cu totul altã directie.
Nu avem nicio informatie despre cât de pregãtit era acest grup
pentru conditiile ostile de vreme din nordul Rusiei.
Cred cã cel mai probabil au intâlnit o navã extraterestrã.
In ultimii ani au fost multe evenimente interesante in aceastã zonã.
Cu cât studiez mai mult asta cu atât vãd mai mult mister si semne de rãu augur,
poate chiar semne mistice.
Sunt foarte multe mistere neexplicate in aceastã zonã
care ar putea sprijini toate teoriile, inclusiv teoriile mistice.
Este de inteles, având in vedere cã foarte multi oameni
au vãzut obiecte neidentificate pe cer.
Chiar si azi sunt numeroase relatãri despre urme de pasi ai lui Yeti in aceastã regiune,
De asemenea, un trib local, tribul Mansi, are propria sa teorie.
Bãtrânii tribului Mansi isi amintesc cã atunci când grupul Dyatlov a dispãrut
au fost zgomote puternice si inexplicabile mingi de foc deasupra muntilor.
Se crede cã este un loc in care se intâlnesc douã lumi,
unde poti trece din una in cealaltã.
Intr-o lume a spiritelor.
Canalul de stiri "Russia 24" va continua sã vã informeze
despre investigatia celei mai recente disparitii din nordul Muntilor Ural
in care 5 excursionisti cineasti americani au dispãrut misterios
in aceeasi regiune in care a murit in 1959 grupul condus de Igor Dyatlov.
Multumesc, Ivan.
Studentii recreau cãlãtoria fatalã intreprinsã de cãtre Igor Dyatlov
si alti 8 excursionisti rusi acum 50 de ani, pentru realizarea unui documentar.
Cea mai promitãtoare pistã a fost
recuperarea echipamentului de inregistrare video al studentilor.
Expertii au studiat imaginile fãrã a le prezenta publicului, dar astãzi,
un grup de hackeri, care isi spun "Conspira-Leaks",
au reusit sã acceseze inregistrãrile
si le-au postat pe site-ul lor.
Am deschis usa si intunericul m-a urmat, ca in visul meu...
Hei, hei, haide. Haide... Hei, hei, hei.
- A fost un vis, doar un vis... - Imi pare rãu.
Jenson, nu o sã plecãm niciodatã de aici !
Imi pare rãu...
Cu o lunã mai devreme
Asadar, am aterizat in Rusia, iar etapa urmãtoare a excursiei noastre ne duce
de la Chelyabinsk in Muntii Ural, intr-un orãsel numit Ivdel.
Un tatuaj frumos, un inger. Are si cealaltã aripã, sau doar una ?
Doar una si a durut ca naiba.
Da, sunt sigur. Mai ai si alte tatuaje despre care ar trebui sã stim ?
Poate vrei sã arãti ceva camerei de filmat ?
In visele tale, perversului. Spune-ne despre telefonul ãla.
Telefonul ? Da... este echipat cu un GPS universal,
iar când nu existã semnal la telefon,
GPS-ul de aici poate sã arate orice loc din lume.
Super !
Imi pare rãu, nu am ce face, stii cã nu am adus fluide.
- Nu te purta asa. - Vorbesti cu camera de filmat ?
Vorbesc cu Lucile.
Vorbesti cu ea ca si când ar fi o fatã ?
Cineastii sunt foarte atasati de camerele lor de filmat.
Nu ii asculta, iubito, sunt invidiosi.
- Multumesc. - Foarte atasati...
Multumim.
- Ceaiul dumneavoastrã. - Multumesc.
Ce este cu voi, bãietii, care vã face sã credeti
cã vreti sã vã legati un rucsac de spate si sã vã petreceti o sãptãmânã in munti ?
Stii, este un test ? Omul impotriva elementelor naturii.
Oamenii au supravietuit mii de ani fãrã aceste dispozitive.
Si dacã pot sã reusesc si eu fãrã ele, cu sigurantã cã o sã o fac.
Esti extrem de increzãtor.
Ei bine, dacã te implici in asa ceva fãrã incredere, nu te mai intorci.
Bine.
Dar tu, JP ?
M-am gândit... "Ei bine, este o oportunitate unicã", stii ?
Vreau sã incerc, sã fac... sã vãd cât de mult este posibil.
Am tot ce imi trebuie ca sã supravietuiesc luni de zile in acel rucsac.
In rucsacul ãla. Poate ani de zile. Da, in rucsacul ãla.
Adicã, câti oameni pot sã spunã asta ?
Sper sã nu trebuiascã sã supravietuim atât de mult.
Ei bine, nu se stie niciodatã. Nu se stie niciodatã.
Bãieti, salutati din Ivdel !
- Da ! - Da !
Stãm o noapte in Ivdel, ca sã-l putem intervieva pe un tip pe nume Piotr Karov.
A fost cel de-al zecelea membru al Grupului Dyatlov,
dar s-a imbolnãvit in prima zi a expeditiei si a trebuit sã se intoarcã.
Nu mult dupã aceea, a avut un fel de cãdere nervoasã
si de atunci este in acest spital psihiatric.
Plecati. Nu aveti voie sã filmati !
Hei, hei, nu atinge camera !
Inchide-o !
- Nu aveti voie sã inregistrati ! - Vreau doar sã spui asta in fata camerei !
Trebuie sã plecati, vã rog !
Haide, Ivan, Rãzboiul Rece s-a terminat. Acum suntem prieteni.
De ce nu ii putem lua un interviu lui Piotr Karov ?
- Este mort. Acum plecati. - Ce ?
- Cum a murit ? - Plecati !
- Sunt prietenosi, nu-i asa ? - Da...
Holly, fereastra de sus !
Ce ? El este ?
- Nu inteleg ! - Ati vãzut asta ?
Pentru noi era ? Ce scria ?
- Ati vãzut asta, nu ? - Da.
Ce naiba... ?
Stiu cã incep sã vorbesc precum Jenson,
dar cred cã cel pe care l-am vãzut la fereastra aia era Piotr Karov,
si vreau foarte mult sã stiu ce scria pe cartonul ãla pe care ni l-a arãtat.
Dar de vreme ce nu-l putem vedea, iar trenurile nu trec pe aici,
incercãm sã gãsim o masinã sã ne ducã intr-un oras pe nume Vizhaj,
acolo de unde ne vom incepe ascensiunea.
Nu sunt sigur cã ar fi trebuit sã-l trimitem pe Jenson la ambasada americanã,
tipul ãla ar putea stârni din nou Rãzboiul Rece.
Bine. Asadar, tipii ãstia spun cã este un bar local
pe care ar trebui sã-l vizitãm, pentru cã, câtiva localnici au rude in Vizhaj,
Asa cã, ar putea sã ne ducã cu masina. Este in regulã ?
- Sã mergem. - Sã mergem intr-un bar mã bucurã.
- Ai gresit drumul ! - Nu l-am gresit !
Ãsta e drumul pe care trebuie sã mergem !
Despre asta vorbesc ! Jenson 1, Andy 0.
Uite, nu ai voie cu câinii inãuntru ! Se pare cã te duci singur acasã.
- Asta este ilar. - Calmeazã-te !
Hei, Holly, stii de ce nu conduc soferii beti in Rusia ?
- Nu ! - Hei, hei ! Ar trebui sã facem o fotografie !
Haideti ! Da !
Da, am un cronometru de intârziere a declansãrii la aparatul meu foto.
Este valabil doar pentru iPhone 3.
Haideti.
- Sã facem asta. - Bine.
- Unu... - Zâmbiti !
- Doi, trei... - Fã-o !
Vorbesti engleza ?
Desigur.
- Vreti ceva de bãut ? - Da, te rog.
Jenson, cãutam o masinã sã ne transporte.
Suntem niste tineri atractivi intr-o tarã strãinã si am vrea ceva de bãut.
- Unde mergeti ? - In Vizhaj.
Bãuturile alea... ?
Vizhaj ?
Pentru ce ?
Facem un documentar despre "Incidentul din Trecãtoarea Dyatlov".
Atunci trebuie sã incercati asta !
- Ce avem ? - Tratament VIP, domnilor.
- Apar shot-urile ! - Taci...
Sunteti cu mine, asa cã primiti tratamentul preferential.
Pot sã primesc o tigarã ?
Da... nu cred cã au pe aici...
- Sticla Osândei fãrã etichetã. - O sticlã grozavã.
- Dumnezeule, mirositi asta ? - Da !
- Dumnezeule, nu. - Miroase urât.
- Poate nu atât de plin... - Umple-le !
- Continuã. - Sunt pahare mari !
Sã facem asta !
- Bine, le dau fiecãruia ? - Asteaptã, asteaptã !
Alo ?
Bine...
Dumnezeule, o sã fie urât.
- Ca in zilele de colegiu... - O sã iasã urât, nenorocitule.
- Pot sã gust ? - Da, vã rog.
- Poftim. - Multumesc.
Dã-mi un shot.
Pentru succesul cãlãtoriei voastre.
- Multumesc. - "Na sdarovie".
Ce ?
Poate cã nu stiu nimic despre oameni, cultura lor, sau istoria ori femeile ruse,
dar mi-am fãcut temele cu privire la bunele maniere.
- Asa cã... - Bine.
- Noroc ! - Noroc, prieteni !
Dumnezeule !
- Asta este o bãuturã puternicã ! - Foarte bunã !
- Ce sunteti, fãtãlãi ? - Dumnezeule, arde !
Ce este asta ?
- Sa-ma-gon. - Samagon.
Este... o tãrie fabricatã acasã.
Da. De ce ne-ai servit samagon ?
Asta au bãut aici...
- Inainte sã plece. - Cine ? Cine a bãut aici ?
Grupul Dyatlov ! Au bãut asta inainte sã plece.
Opreste-te. Nu este amuzant.
- Nu este un semn rãu, nu-i asa ? - Haide, este doar o coincidentã.
- Cred cã o sã mai bem câte un rând, amice. - Da !
- Pregãteste-le ! - Faceti un film ?
Asa este.
- Si mergeti la Vizhaj, da ? - Da.
- Da, stii cum putem ajunge acolo ?
O sã vã duc eu.
- O sã ne duci ? Foarte bine. - Bine.
Plecãm mâine.
- Da... - Super.
Este grozav. Poti sã ne iei pe toti ?
Nicio problemã.
Ti-am spus, omule, o sã se rezolve.
Bine. Putem sã-i cumpãram acestui tip o bãuturã ?
- Bine. - O bãuturã.
- Ce bei ? - Vodcã.
- Multumim foarte mult.
Nicio problemã. Eu sunt Sergei.
Vedeti ? Nu este foarte rãu.
Cine l-a pus pe Jenson sã se ocupe de transport ?
Cel putin le avem pe fete, frate.
- Continuã sã visezi. - Cât de departe este ?
Vizhaj ? 64 de kilometri.
64 ? Grozav...
Cel putin, avem suficienti cartofi cât sã ne sãturãm.
- Haide, Denise, sã mergem ! - Prieteni ?
Mi-au inghetat pleoapele si nu se mai deschid.
Nu este amuzant. Ce fac ?
- Poftim, stai nemiscatã. - Fii blând cu ea, Andy.
Asteaptã.
Asteaptã, mai avem una.
Poftim. Esti in regulã ?
- Da, multumesc. - Esti bine ?
Este frig aici ? Simt cã...
- Da, se simte ca si când ar fi frig. - Bine, haide !
- Nu, omule. - Ce ?
Asta nu este frumos.
Iti dau 100$ dacã lingi bara masinii.
Eu o sã-ti dau un dolar dacã i-o sugi lui JP.
Haideti, bãieti !
Hei, o sã vã placã asta. Am aflat cã Sergei a venit aici sã isi viziteze mãtusa.
Foarte emotionant !
Nu. El a spus cã ea a fãcut parte din echipa de salvare
care a ajuns prima la locul unde au fost gãsiti cei din echipa lui Dyatlov.
- Asteaptã. Serios ? - Da.
Pot sã o rog sã vorbeascã cu voi, dacã vreti.
Da. Da, vreau.
- Vreau. - O sã fiu si eu in film, nu-i asa ?
- Poti sã fii sigur ! - Vorbeste engleza ?
Mai bine decât mine.
Poti sã imi traduci ceva ?
- Poftim, tine camera de filmat. - Da, sigur.
Sã intrãm sã-i cunoastem mãtusa.
- Cum se numeste ? - Alya.
A fost profesoarã.
Ce este ?
Asta scrie pe cartonul pe care ni l-a arãtat Piotr.
- Asa ? - Da, asa cred.
Ce inseamnã asta ?
"Nu vã apropiati !"
Spune-ne ce s-a intâmplat.
Fratele meu, Vallik, tatãl lui Sergei, a gãsit primul cadavru.
Incã imi amintesc când tipa
când s-a intors.
Continuã.
Nu a durat mult pânã i-am gãsit pe ceilalti.
Era o urmã...
O urmã de cadavre...
Am gãsit doi...
si o femeie...
lângã copacul unde fãcuserã un foc.
Apoi am gãsit doi
si alti patru in defileu.
Am fost foarte tristi,
dar nu surprinsi,
când am descoperit
cã nu supravietuise nimeni.
Dar locul era foarte ciudat.
Am simtit...
cã oamenii erau nervosi.
Si eu am simtit asta.
Era ceva in neregulã cu locul ãla.
Am plecat, voiam doar sã mã depãrtez de locul ãla.
Atunci am gãsit altii doi,
in partea dinspre nord.
Era ceva in neregulã cu ei,
ceva mai mult decât cu ceilalti.
Si era ceva...
in zãpadã, in apropierea lor.
Un aparat !
- Foarte ciudat. - Scuzã-mã,
sã ne oprim putin.
Asadar, ai gãsit 11 cadavre.
- Da. - Esti sigurã ?
Stiu ce am vãzut, tânãrã doamnã.
Nu o sã uit niciodatã asta.
Dar... raportul, fotografiile de la locul descoperirii cadavrelor...
Totul aratã cã au fost doar nouã.
Dar, ce ?
Crezi tot ce-ti spun ceilalti sã crezi ?
Sau crezi ce ai vãzut cu proprii ochi ?
O sã vã las pe traseul de unde o sã mergeti pe jos.
Nu putem sã-ti multumim indeajuns, Sergei.
- Ti-am spus ! - Ce mi-ai spus ?
Extraterestri ! Ce altceva ar putea fi ?
Dar armata ? Chiar tu ai spus cã pe vremea aia fãceau un experiment.
Ei bine, acum imi schimb votul pentru "extraterestri".
Da, asta are mult mai multã logicã, Jenson.
Tu ce pãrere ai, Andy ? Ce crezi despre teoria cu extraterestri a lui Jenson ?
- O prostie. - Este destul de plauzibilã, nu-i asa ?
Nu cred cã Andy este de acord cu teoria ta.
Indiferent !
Nu crezi cã m-ai filmat suficient ? Filmeazã muntii.
Dar tu esti mult mai interesant, JP.
Hei, Andy ! Denise nu-si mai ia ochii de la tine.
- Da, mi se intâmplã des asta. - Iisuse !
Ce cretin !
Asadar, prieteni, este asa cum sperati ?
- Da. - Da !
JP ! Ultimele cuvinte ?
Asta este ?
- Ce sã fie ? - "Kholat Syakhl".
Da.
"Muntele Mortului" !
Iisuse !
Dupã cum puteti vedea, vremea se schimbã foarte rapid,
si s-a schimbat.
Mi s-a desfãcut iar paleta pentru mersul prin zãpadã !
Ce prostie !
Nu vreau sã mor aici.
In urmãtoarea orã vremea ar trebui sã devinã mai bunã.
- Pregãtiti-vã sã continuãm sã mergem. - Jenson !
- Hei ! - Incã câteva imagini !
Vino !
Prieteni, asta este grozav.
Asadar, dle Hauser, spune-ne despre pregãtitul mâncãrii pe munte.
Ei bine, vrem sã avem rucsacul cât mai usor posibil. Ca urmare...
Vã prezint... Chili deshidratat pentru expeditii pe munte. Este delicios.
Stii cã sunt vegetarianã, nu-i asa ?
- Serios ? - Da.
Ei bine, nu stiu... Noroc cã am macaroane cu brânzã, nu ?
Bine. Tot ce facem este sã fierbem niste apã.
Folosesti zãpadã ?
Da. Trebuie sã ne pãstrãm apa potabilã.
Dar nu-ti face griji. Fierberea omoarã orice bacterii ar fi acolo.
- Miroase uimitor. - JP, dle, esti regele regilor !
Poate ai vrea sã astepti sã...
- Sã nu te arzi. - Iisuse...
Idiot !
De ce mi-ai dat asta dacã stiai cât de fierbinte este ?
- In continuare nu pot sã simt niciun gust. - Ai dreptate.
- Am o micã surprizã pentru toti. - Ce ?
Ciocolatã ? Vrea cineva ?
- Aratã bine. - Ai avut-o tot timpul ?
Eu dorm bine oriunde.
- Si eu am o surprizã pentru tine, Denise. - Serios ? Ce surprizã ?
Da, ti-am sculptat-o mai devreme când am tãiat lemnele.
Multumesc. Drãgut.
- Mãrime naturalã. - Ce fac cu asta ?
- Pot sã-ti arãt mai târziu, dacã vrei. - Sunt sigurã cã poti.
Câte nopti trebuie sã stãm cu tipii ãstia ?
Douã.
Este gustos.
Cum este pepperoni ?
Este bun.
- Vrei ? - Nu, multumesc.
Jenson...
Aratã-mi ochii tãi minunati.
- Asta este sexi. - Este sexi ?
Cum este prima voastrã experientã pe un platou de filmare profesionist ?
Asta este un platou de filmare profesionist ?
Asta este platou de filmare profesionist. Mai bine de atât nu se poate.
Este distractiv, omule. Cum ti se pare ascensiunea ?
- Bine. Usoarã. - Da ?
- Da, serios ? - In somn.
Pune-mã sã urc pe munti ! Dã-mi munti !
Speram cã mâine sã conduci tu expeditia.
Cred cã mai bine rãmânem cu Andy...
Imi inspirã incredere.
Pot sã pariez cã iti inspirã si alte lucruri, nu ?
Iisuse...
Nici mãcar nu am auzit asta, si mã bucur.
- Nu voiai sã auzi asta... - A fost ilar.
Serios ?
Nu-i asa cã este frumos ?
Ce ?
Aurora borealã.
Sigur.
Da, este foarte...
drãgut.
- Cum iti mai este limba ? - Bine.
Stii, dacã nu te intereseazã aurora borealã, cortul Denisei este acolo.
Mã crezi sau nu, acum nu o urmãresc pe ascuns pe Denise.
Bine... ce faci ?
In sãptãmâna de imediat de dupã incident s-au raportat lumini portocalii pe cer.
Sase martori diferiti le-au vãzut.
- Extraterestri ! - Da, asta cred cei mai multi oameni.
Rãspunsul oficial a fost: "Conditii atmosferice neobisnuite".
Asa ca... luna se reflectã in nori, lucruri de genul ãsta.
- Dar tu nu crezi asta. - Hei ! Ar trebui sã dormiti !
Ne trezim devreme. Mâine ar trebui sã ajungem.
- Bine ! - Ce ?
O zi importantã.
Da. Eu o sã... Vin imediat.
Bine.
Ce a fost asta ?
- Ce sã fie ? - Sunetul ãla !
Nu conteazã...
- Holly ! Trezeste-te ! - Ce ?
- A fost ceva aici ! Trebuie sã vezi asta ! - Imediat.
- Jenson se prosteste. - Rahat ! Dumnezeule !
- Ce naiba ?! - Bine, filmãm.
- Denise ? - Nu-mi place asta.
Denise, dacã s-ar fi intâmplat ceva, s-ar fi intâmplat noaptea trecutã.
Nu stii asta.
Nu te-as expune niciunui risc.
Stiu cã este ciudat, dar din cauza asta trebuie sã filmãm. Bine ?
Bine, indiferent.
Puteti sã asteptati o secundã ?
Multumesc !
Esti un cretin.
Bine. Asadar, ne-am trezit in dimineata asta si am gãsit ceva ciudat.
Urme de pasi intre aceste douã stânci si in jurul corturilor.
Forma lor este ciudatã. Vedeti cât de mare este acea ?
Iar cealaltã este si mai mare. Douã seturi diferite de urme, douã persoane diferite.
- Persoane ? - Nu vorbesc despre Yeti, Jenson.
Haide ! Uitã-te la mãrimea lor ! Ce altceva le-ar fi putut face ?
Nu stiu ! Un urs, un tigru siberian...
- Ce ? Tigru siberian ? - Tigrii siberieni au dispãrut, geniule !
Devine si mai ciudat.
Oricine ar face ascensiuni pe tipul ãsta de zãpadã are nevoie de ghete speciale.
Trebuie sã aibã multã aderentã,
asa cã fie trebuie sã aibã crampoane, fie santuri foarte pronuntate.
Dar urmele astea sunt usoare. Orice ar fi fost, era descult.
Andy ne-a spus cã având in vedere cât de mult scade temperatura aici noaptea...
Ti-ai pierde degetele de la picioare in 10 minute.
Ceea ce ar explica un Yeti.
- Nu este un Yeti afurisit ! - De unde stii ?
Pentru cã Yeti nu existã, naiba !
- Nu stii asta ! - Pentru Dumnezeu, Jenson !
Bine, filmãm.
Niciuna dintre urmã nu duce spre tabãrã.
Este ca si când ceva ar fi coborât din cer, s-ar fi plimbat descult in timp ce dormeam,
apoi ar fi decolat.
- Yeti zboarã ? - Ar putea fi posibil.
Hei.
Putem sã strângem acum, vã rog ?
- Sunt tigrii siberieni aici ? - Nu, nu sunt tigrii, naibii.
Haide.
Nu trebuie sã traversãm asta, nu-i asa ?
Nu.
Sunteti in regulã ? Toatã dimineata ati fost tãcuti.
Da, suntem in regulã.
Nu pãreti in regulã.
Nu ne place sã ni se joace feste, asta e tot.
Crezi cã iti jucãm feste ?
Nu, cred cã Bigfoot ne-a vizitat tabãra noaptea trecutã.
Cum am fi putut truca asta ?
Ai dreptate, Holly. Nimeni nu a mai trucat niciodatã urme de pasi in zãpadã.
Amatori afurisiti.
Are dreptate, Holly.
Este bunã poanta ca sã ne distrãm, dar uitã-te in jurul tãu.
Este ultimul loc din lume in care ai vrea sã sperii pe cineva.
Nu stii despre ce vorbesti.
Nu mai trebuie sã spun cã suntem cu totii nervosi in dimineata asta.
Holly ! Ai auzit asta ?
Cercetãm in locul unde credem cã am auzit sunete ciudate.
Am ascultat inregistrãrile si nimeni nu a apucat nici mãcar sã explice ce sunt...
apoi am gãsit astea.
Precum cele din tabãrã, fãrã urme care sã vinã si sã plece.
Am devenit putin ingroziti.
Holly ! Vino sã vezi asta ! Mai multe urme de pasi !
- Ce este asta ? - Un turn meteorologic.
Le pun in zone izolate, ca asta. Elicea aia de sus mãsoarã viteza vântului.
Nu mai mãsoarã acum, nu-i asa ?
- Ce faci ? - Uitati-vã la urmele de pasi.
Orice a fãcut sunetele alea, a fost aici, iar eu vreau sã stiu de ce.
- Ei bine ? - Asteaptã.
Ce naiba... ?!
Esti in regulã ?
- Da. - Esti sigurã ?
Holly...
O limbã ?!
- Nu suntem in sigurantã, Holly ! - Da, asa pare.
Nu este ceva neimportant ! Este o limbã ! Ar trebui sã plecãm chiar acum !
- Denise, poti sã... ? - Cum rãmâne cu urmele de pasi ?
- Probabil sunt fãcute de un animal. - Si cu ce a spus Jenson ?
- Hei ! - Lasã-ne un minut !
Hei, haide.
Uite, ne joacã feste doar pentru filmul ei prostesc. Vino.
- Esti bine ? - Da.
Tu esti in regulã ?
Da. Da, sunt doar putin speriat, asta e tot.
Ei bine, stii, cu totii suntem putin speriati.
Am auzit despre o trecãtoare in China,
unde pãsãrile zboarã in ziduri,
oamenii si animalele innebunesc si mor.
Asta pentru cã vântul genereazã sunete de 4 megahertzi
care fac ca oamenii sã innebuneascã.
- Crezi cã asta este... ? - Vântul ne face sã innebunim... ?
Nu. Jenson, cu totii am vãzut inregistrãrile si am auzit asta, orice ar fi fost.
Te rog, spune-mi ce este in neregulã.
Am mai auzit sunetele astea.
Iisuse, Jenson.
Am avut o...
Am avut o experientã foarte rea când am fost in liceu.
Te referi... cu drogurile ? Eu nu am fãcut niciodatã asta.
La inceput este amuzant.
Este ca si când toate celulele creierului tãu se declanseazã simultan.
Pentru prima datã in viata ta... Apoi a devenit ciudat.
Si... am auzit.
Mã urmãreau, iar eu fugeam...
Apoi urmãtorul lucru pe care mi-l amintesc este cã m-a arestat politia,
iar eu eram in mijlocul strãzii strigând despre demoni.
Si... acum sunt aici, cu tine.
- Si sunetele au reinceput. - Bine, scumpule, când eram micã...
Si eu aveam visele astea.
Despre locul ãsta. Era la fel, muntii, zãpadã, totul.
Era ca si când un magnet mã atrãgea aici.
Am ajuns aici si era o usã...
O usã. Si nu voiam sã o deschid, dar trebuia.
Si de partea cealaltã era doar intuneric.
Si intunericul mã absorbea.
Si mã trezeam tipând...
Pãrintii mei mi-au spus cã aveam terori nocturne,
si m-au dus la psihiatru. Mi-au dat medicamente. Nu a functionat nimic.
Bine ? Apoi am vãzut stirile despre niste cercetãtori,
si... am stiut. Am zis " Asta e. Dumnezeule, ãsta este locul pe care l-am visat".
Si asa stiu cã o sã putem face ceea ce nimeni altcineva nu a putut sã facã.
O sã aflãm ce s-a intâmplat cu oamenii ãia.
Bine ? Si tu erai destinat sã fii aici.
Cât de nebuneste ti se pare asta ?
Ai stat cu mine prea mult timp. Tu ar trebui sã fii Velma a noastrã.
- Cine este asta ? - Din Scooby Doo.
- Câinele ? - Da. Nu, Velma...
Stii, in gascã este cea inteligentã. Are pãr scurt, ochelari...
- Nu am vãzut niciodatã Scooby Doo. - Bine, indiferent.
Hei, dacã nu vreti sã rãmâneti aici, ar trebui sã plecãm.
Cu sigurantã nu vreau sã campãm aici.
Bine ?
Muntele ãsta este uimitor.
Am spus pânã acum cât urãsc paletele astea pentru mersul prin zãpadã ?
Cuiva ? Nimãnui ?
- Prieteni, asteptati ! - Haide, inceato.
Prieteni, asteptati. Ãsta e locul. Am ajuns !
Grozav.
- Slavã Domnului ! - Esti sigurã ?
Am vãzut fotografiile de 100 de ori, aici e locul.
Aici e locul unde s-a intâmplat totul.
Asta este Trecãtoarea Dyatlov.
Acum 53 de ani, nouã oameni si-au stabilit tabãra chiar in acest loc.
Au servit cina si s-au culcat.
Cândva intre ora 9 si 11 in seara aia, ceva ce autoritãtile ruse
au definit drept "o fortã necunoscutã de constrângere"
i-a fãcut pe toti sã fugã din corturile lor intr-o asemenea teroare,
incât au fugit in noapte
la -17° C.
O sã iti placã filmarea asta, Andy. Semeni cu un bucãtar de la televizor.
Da ? Cu care ?
Cu cel homosexual.
- Asta este durã. - Asta e drãgut, Jenson.
Rustem Slobodin, 23 de ani,
a fost primul care a murit.
Igor Dyatlov, 23 de ani,
liderul grupului si cel mai experimentat dintre ei.
Probabil a fost ideea lui sã incerce sã se intoarcã la corturi.
Kolmogorova Zinaida, 22 de ani.
Era doar cu un an mai mare decât mine.
S-a apropiat cel mai mult de tabãrã, inainte sã moarã.
A fost singurã victimã care prezenta urme de luptã.
Ii lipsea limba si o mare portiune din cavitatea oralã.
Dubinina Ludmila, 21 de ani.
Nicolai Thibeaux-Brignolles.
Alexander Zolotarev.
Alexander Kolevatov.
Cauza mortii tuturor s-a stabilit a fi hipotermia,
dar Rustem si Nicolai aveau, de asemenea si craniile zdrobite,
iar Ludmila si Alexander Zolotarev aveau mai multe coaste rupte.
Dar niciunul dintre cadavre nu prezenta rãni de apãrare.
Nicio ranã externã.
Cumva, ceva a reusit sã zdrobeascã craniile celor doi bãrbati
si sã fractureze coastele Ludmilei si lui Alexander
fãrã sã lase nici mãcar o vânãtaie.
De asemenea, cadavrul lui Alexander a fost depistat având o cantitate mare de radiatie.
Alo !
Unde, aici, putea Alexander sã gãseascã atât de multã radiatie ?
Si de ce doar el ?
Georgiy Krivonischenko, 24 de ani.
Yuri Doroshenko, 21 de ani.
In timp ce ceilalti au fugit,
ei au rãmas in liniste lângã focul care era pe cale sã se stingã,
si au murit inghetati, in liniste.
- Ce faci, Andy ? - Nimic.
Nu pare cã faci "nimic".
GPS-ul este defect, trebuia sã ne alerteze când am ajuns in locul ãsta.
Noroc cã l-am vãzut noi.
Si bãnuiesc cã tu crezi cã si asta este din vina mea.
- Nu stiu. L-ai defectat tu ? - Nu !
Dacã a fãcut-o, a reusit sã imi strice si mie ceasul. Altimetrul meu este defect.
Si uitã-te la asta.
Compasul ãsta este marca Suunto. M-a ghidat in Muntii Himalaya.
A functionat intotdeauna perfect peste tot, cu exceptia acestui loc.
Cred cã ar trebui sã plecãm.
- Ce ? Abia am ajuns aici ! - Nu trebuie sã ne intoarcem incã...
dar suntem pierduti fãrã un GPS sau o hartã de incredere.
- Ce este in neregulã cu harta ? - Nu ar fi trebuit sã ajungem incã aici.
Ce vrei sã spui ?
Potrivit hârtii, am mers astãzi 22 de kilometri.
Nu aveam cum sã ajungem aici inainte de miezul noptii.
Si ce dacã ? Am mers repede.
Uite, sã strângem si sã continuãm sã mergem
pânã când compasul incepe sã functioneze corect.
Este evident cã este... nu stiu, un fel de câmp magnetic in rocile astea,
sau ceva de genul ãsta.
O sã filmãm in alt loc, nimeni nu o sã-si dea seama.
Dar nu se va mai potrivi cu filmarea pe care am fãcut-o pânã acum.
La naiba cu filmarea, Holly !
Este evident cã este ceva in neregulã. Ar trebui sã plecãm !
Dacã incepem acum sã strângem, putem sã reusim.
Nu, nu, nu. Nici eu nu vreau sã campãm aici.
Dar pânã când o sã strângem si pânã plecãm, o sã mergem pe intuneric. Nu este bine.
Prieteni, e vorba doar de o noapte.
Stiti, oamenii au trãit mii de ani fãrã ceasuri si GPS-uri.
Cred cã putem supravietui o singurã noapte.
Pentru asta am venit aici.
Bine, sã luãm cina.
Multumesc.
Hei !
Le stric intâlnirea romanticã dacã mã duc acolo.
Incep sã mã simt in plus.
Nu pot sã inteleg ce vede la cineva ca el.
- Adicã, este un arogant... - Increzut...
- Plin de sine... - Arogant.
Cretin. Da.
Stii, este loc in cortul ãla. Sunt sigur. Dacã vrei sã te duci sã te alãturi lor.
Poate este loc si pentru tine. Sunt sigurã cã intr-o bunã zi o sã ai si tu
un iubit la fel de drãgut cã Andy. Asa cã...
Ce faci ?
Nimic, doar...
Rahat !
Multumesc. Multumesc.
Ãsta este unul dintre motivele pentru care nu-ti faci o prietenã.
Nu, nu pot sã-mi fac nicio prietenã, pentru cã te am pe tine drept prietenã.
Ai vrea tu.
Mã gândeam la ce a spus Andy in legãturã cu câmpul magnetic...
Da ?
Dacã nu este ?
Bine.
Spune-le celor de acasã ce ai acolo.
Acesta este un contor Geiger foarte simplu.
Fãrã sã fie prea complicat, detecteazã nivelurile de radiatie.
Dupã cum puteti auzi...
cu sigurantã este radiatie in zona asta.
Ar putea fi uraniu in stâncile de aici.
Nu este periculos, dar sunt mai multe radiatii decar ar trebui sã vedem.
Da, si sursa lor...
cu sigurantã vine de aici.
Sã verificãm.
- Este in directia asta. - Ai grijã unde pãsesti.
Lui Lucile nu ii place asta.
Cred cã am gãsit ceva.
Hei, Jenson.
Vezi cât este de subtire gheata acolo ?
- Da. - Zãpadã...
Da, ce este cu ea ?
Pare cã si cum ar fi fost cineva aici,
poate chiar in ultimele zile.
Ai grijã !
Bine.
Aici, aici sus.
- Holly, ai grijã ! - Bine.
Asteaptã.
Jenson, nu cred cã asta este o stâncã.
- Rahat ! Filmezi asta ? - Filmez, filmez.
Ai grijã !
- Vezi asta ? - Da.
Continuã, continuã !
Haide !
- Ce este aia ? - Nu stiu.
- Dumnezeule ! - Jenson !
Vezi asta ?
- Spune pentru camera de filmat ce vezi ! - Jenson !
Ce vezi ? Haide !
Este o pesterã, sau ceva asemãnãtor.
Dumnezeule, Jenson... Trebuie sã pui camera jos si sã vii sã mã ajuti.
- Este o usã ! - Ce ?
Lasã camera jos.
Trebuie sã filmãm asta.
Asta este foarte ciudat !
Cu sigurantã cã este ciudat, Jenson. Priveste !
Este o usã in mijlocul muntilor !
Este inchisã pe dinafarã.
Este conceputã sã tinã ceva inãuntru.
- Da, dar ce ? - Holly !
Uite... Haide !
Guvernul rus a investit mult timp si efort sã construiascã o usã mare si solidã
in munte ca sã tinã acolo orice ar fi. Nu cred cã ar trebui sã...
Jenson ! Pentru ce naiba suntem aici ?
Nu vrei sã stii dacã "forta de constrângere necunoscutã"
este un Yeti, extraterestri sau...
sau un superman creat genetic de sovietici ?
Vreau sã stiu ce s-a intâmplat aici, iar rãspunsul este in spatele acestei usi !
Asa cã, te rog, vrei sã mã ajuti sã o deschid ?
Bine ?
Asteaptã.
- Se miscã... - Este deja deschisã.
Este inghetatã.
Asta este bine, inseamnã cã o putem deschide dacã topim gheata.
- Da, mã duc sã aduc niste apã caldã si... - Nu, nu, nu. Iisuse.
- Nu, pentru cã... - Ce ?
Sunt deja foarte nervosi, bine ? Iar asta o sã-i ingrozeascã si...
Nu vreau sã mutãm tabãra, bine ? Asa cã...
o sã le spunem mâine despre asta.
O sã o lãsãm deocamdatã, apoi o sã ne intoarcem. Bine ?
Bunã, prieteni ! Ce mai faceti ?
- Mergem la culcare ? - Da, sigur.
- Noapte bunã. - Bine.
- Noapte bunã, Holly. - Noapte bunã.
Noapte bunã, prieteni.
Ce citesti ?
"Slaughterhouse 5".
- Nu iti pace Vonnegut ? - Nu, imi place cartea aia.
- Mã gândeam la ea ieri. - Grozav !
Foarte impresionant !
- Stai jos, dnã profesoarã. - Multumesc.
Sã pun asta jos...
Stii, este imposibil sã te incãlzesti
când stai toatã ziua pe zãpadã.
Da, cred cã am fundul amortit de când am plecat din Vizhaj.
- Ati gãsit ceva cu contorul Geiger ? - Nu, suntem in sigurantã.
Asta este bine !
Cred. Adicã, stiu cã sperai sã gãsesti ceva pentru filmul tãu.
Mai este timp.
Tinerii care se iubesc...
Nu as fi prea sigur in legãturã cu asta.
Thatcher este un tip grozav, dar nu cred cã e bun ca prieten-iubit.
Stii ceva ? Cred cã aratã bine impreunã.
Se gândeste la asta ca la o "cuplare in excursie".
"Cuplare in excursie" ?
Da, asta e... Omule...
"Cuplare in excursie" este când duci o fatã in mijlocul pustietãtii
in special undeva unde este frig.
Ea are nevoie de cineva lângã care sã se incãlzeascã...
Foarte romantic... Dumnezeule !
- Asta nu e cea mai rea parte... - Are herpes ?
Nu, nu din câte stiu.
Stii camera video de la telefonul lui ?
Nu... ! Inregistreazã ?
Da, nu este doar pentru filmarea peisajelor. Este ca o dovadã cã a fãcut sex.
Nu ! Denise !
O sã o pãteascã.
Care este jocul tãu de excursie ?
Vreau sã ti-l prezint pe micul meu prieten...
Colonelul Whisky.
- Bunã, dle colonel. - Da, te rog.
John Patrick Hauser,
incerci sã mã imbeti ?
Fie asta, fie astept "Dezbrãcarea paradoxalã".
Este bunã.
- Hei. - Hei.
Hei.
Puteti sã credeti asta ?
Nu iti face griji, este doar o cuplare in excursie".
- Ce este o "cuplare in excursie" ? - Esti incã in faza in care nu stii...
Nu sunt sigur dacã vreau asta. Câteva clipe fãrã insemnãtate...
Ei bine, o poti strânge in brate pe Lucile, nu-i asa ?
Râdeti, dar...
Dacã ar fi legal in statul Oregon sã te insori cu camera de filmat, as face-o.
Dar din pãcate, nu este,
asa cã trebuie sã pãstrãm o relatie profesionalã...
in general...
Ei bine, mã duc sã...
- Dorm. - Foarte bine.
- Noapte bunã. - Noapte bunã.
Vise plãcute.
Uite, imi pare rãu cã te-am acuzat cã ai falsificat urmele de pasi.
Este in regulã. Dacã nu as fi stiut cã nu am fãcut-o, si eu as fi crezut acelasi lucru.
Nu, ne-am grãbit sã tragem o concluzie si nu trebuia sã facem asta.
Mã asteptam la o palmã acolo, dar stiu mai bine cã nu ai face-o.
Ei bine, dacã vrei sã te revansezi fatã de mine...
Poti sã-mi dai ceva cald sã strâng in brate ?
- Serios ? - Da.
Da.
Este ora 06:00 A.M.
Asta inseamnã cã este cea de-a treia zi.
Si... e timpul sã o cunoasteti pe Denise.
Ce faci ?
- Filmez propriul nostru film. - Esti din nou gata ?
Nu trebuie sã pari atât de surprinsã.
Nu sunt surprinsã, sunt impresionatã.
Impresionatã ?
Opreste aia.
- Ce ? - Opreste-o !
- Haide... - Nu !
Nu-mi spune cã nu te-ai mai filmat când ai fãcut sex.
- Andy ! - Mai bine am astepta sã...
Cina pe care am luat-o in Ivdel ?
- Ai luat cina cu cineva in Ivdel... ? - Andy !
Rahat !
Andy, ce naiba a fost asta ?
- Ce a fost asta ? - Ai auzit si tu asta, nu-i asa ?
Da. La naiba ! Rahat !
Prieteni ?
E toatã lumea in regulã ?
Ce este asta ?
Ce naiba este asta ?
Rahat !
Denise ! Lasã-ti echipamentul !
Denise, ridicã-te !
- Sã mergem, haide ! - Avalansã !
Dumnezeule !
Haideti, fugiti !
Fugi, Denise ! Fugi, fugi !
- Fugi ! - Ajutor !
Denise, nu !
Denise !
Nu !
Andy !
Dumnezeule !
- Denise ! - Denise ! Denise !
A murit !
Denise a murit !
Nici vorbã, omule, ar putea incã sã respire undeva sub zãpadã !
Este moartã !
Ai abandonat-o !
- Ai lãsat-o in urmã ! - Du-te naibii !
Era doar o altã "cuplare in excursie" pentru tine, nu-i asa ?!
Nu am... Taci, imediat !
Are dreptate ! Nu avem ce sã facem pentru ea !
- Au ucis-o, naibii ! - A fost o avalansã !
Trezeste-te, omule !
Incearcã sã ne omoare, sã ne ingroape in zãpadã ca sã parã un accident !
Nemernic nebun, asa au loc avalansele in lumea realã !
Vrei sã-mi spui cã nu ai auzit acele explozii ?
Sau ai auzit fantoma unei explozii pe munte ?
- Nu stii ce s-a intâmplat ! - Ce ? Ce ?
Cum sã ne gãseascã cineva acum ? Priveste in jurul tãu !
A trebuit sã solicit permise si sã le trimit planurile de cãlãtorie.
JP, stiau exact unde o sã fim si când o sã fim acolo.
Au asteptat pânã când am adormit. Jenson are dreptate.
Cineva incearcã sã ne omoare !
- Iisuse, Holly. Si tu ? - Dumnezeule !
Bine. Atunci spune-mi... cine face asta ?
Armata, omule !
- Asta este ceva serios ! - Nu poti sã dovedesti nimic...
Tãceti ! Tãceti amândoi, bine ?
Nu vreau sã cred cã Denise este moartã, dar este, bine ?
Acum trebuie sã ne revenim si sã ne concentrãm sã nu mai moarã nimeni, bine ?
- Andy, ce facem ? Ce... ? - Rucsacul meu, in el este trusa medicalã.
Bine, bine. Ce fac acum ?
- Trebuie sã imi indreptati picioarele. - Ce ?
Bine. Jenson, ia camera de filmat.
- Pot sã fac asta, este in regulã. - Ai grijã. Ai grijã, piciorul !
- Asta trebuie sã... - Nu te misca.
Imi pare rãu, imi pare rãu, imi pare rãu !
Andy ! Andy, trebuie sã tai pantalonii, bine ?
- Ca sã poti... - Bine, taie-i.
- O sã fac asta foarte rapid. - Bine. Bine.
Doar sã nu...
- Incet. - Iti promit, o sã fac asta cu grijã.
Rahat ! Rahat. Bine.
Andy, rãmâi calm. Totul o sã fie in regulã.
Bine, bine. Este in regulã. Este in regulã, o sã fac asa.
Bine, JP...
O secundã, trebuie sã fac ceva...
- Dumnezeule ! Bine, bine, bine. - Cât de grav este ?
- Bine, este in regulã. - Cum este ?
Este in regulã, este in regulã.
- Nu pot sã fac asta, JP ! - Este in regulã. Mã ocup eu.
Este in regulã.
Nu este atât de grav pe cât crezi, este...
Jenson, du-te te rog sã aduci o bucatã de lemn sau ceva din care sã facem atele.
- Nu, nu, nu ! - Nu este atât de grav pe cât crezi.
O sã fii in regulã.
Totul o sã fie in regulã, iti promit. Iti promit.
Asta o sã doarã putin. O sã doarã putin, bine ?
Trebuie sã asezati piciorul. Trebuie sã-l indreptati acum.
- In regulã, frate. - Da.
O sã numãr pânã la trei, bine ?
- Trage adânc aer in piept, pregãteste-te. - Bine.
- Esti pregãtit ? - Oricum, fã-o.
Bine, la trei.
Esti pregãtit ? Unu...
Nu a fost atât de rãu ! Nu a fost atât de rãu !
- Nu pentru tine ! - Ai reusit.
- A fãcut-o, s-a terminat. Bine. - Dumnezeule !
Rahat...
Bine, bine...
- Este in regulã. - Chestia asta filmeazã ?
Rahat... da...
Inchideti-o ! Nu vreau sã mã vadã lumea asa !
Ti-am spus cã nu functioneazã.
Am trimis mesajul international de ajutor.
Asta este o prostie. Avem nevoie de ajutor. Trebuie sã tragem o rachetã de semnalizare.
Dacã cine a fãcut asta vede racheta de semnalizare...
Nu a fãcut nimeni asta !
Nu stiu, JP. Poate cã Jenson are dreptate.
Nu !
Din cauza asta Andy si-a riscat viata sã se intoarcã sã isi ia rucsacul, bine ?
Este intuneric, si dacã era cineva acolo trebuie sã fi vãzut asta.
Chiar trebuie sã faci asta ?
Indiferent de cum o sã se termine asta, vreau sã inregistrez ce o sã ni se intâmple,
ca sã nu ajungem un alt mister Dyatlov.
Dacã o sã facem asta, putem mai intâi sã ne mergem sã ne adãpostim ?
Nu cred cã-l putem muta pe Andy.
Ce a fost asta ?
- Ce ? - Privirea aia...
Ce naiba se petrece ?
Mai inainte când eram cu contoarul Geiger, am gãsit ceva.
Ce ati gãsit ?
O usã.
Ce ?
Am inghetat intreaga zi in zãpadã asta afurisitã, si este un buncãr aici ?!
Oricum nu am putut sã o deschidem, iar radiatiile erau puternice.
Cât de puternice ?
Nu periculoase, dar...
Incredibil !
Tu ai falsificat urmele de pasi ?
Nu, nu am falsificat urmele de pasi.
Nu te cred.
Bine, nu mã crede.
Bine.
Dacã cineva a declansat avalansa asta,
motivul pentru care a fãcut asta este chiar acolo inãuntru, nu-i asa ?
Da.
Sã tragem rachetele de semnalizare ca sã vinã ajutoare.
Astfel, cine face asta, nu va mai avea niciun motiv sã ne omoare.
Bine.
W.Ww.sUb tIt ra. Ri-No i. R o
Haide !
Ce ?
Lumini portocalii pe cer.
JP, imi pare foarte rãu.
Trebuia sã iti fi spus,
dar erati foarte ingrijorati in legãturã cu compasul...
harta si...
Nu am vrut sã se intâmple nimic din ce s-a intâmplat.
Da...
Ai urmat pas cu pas o ascensiune care a ucis nouã oameni.
Ce credeai cã o sã se intâmple ?
Nu stiu.
Eu doar...
Intotdeauna m-am simtit atrasã de locul ãsta.
Nu stiu de ce, nu pot sã explic.
Nu am vrut asta.
Crezi cã a vãzut cineva racheta de semnalizare ?
Nu stiu.
Dacã o sã trebuiascã sã stãm mai mult aici, o sã trebuiascã
sã dãrâm usa aia afurisitã, indiferent dacã e radiatie sau nu acolo, bine ?
Da.
Bine.
Se pare cã avem de ales intre clãtite cu afine si macaroane cu brânzã ?
Trebuie sã mâncãm afine la micul dejun.
Mãnâncã.
Hei, Jenson...
- Da, ce este ? - Hei, omule...
Imi pare rãu in legãturã cu Denise.
Serios. Poti sã crezi ce vrei, dar imi pare rãu.
Da, si mie.
Rahat ! Vine cineva. Uite !
Ajutor !
Avem nevoie de ajutor !
Am vãzut rachete de semnalizare ! Sunteti in regulã ?
Prietenul nostru este rãnit !
- Nu, uitati, minte. - Ce ?
Nu au rucsacuri. Cum au ajuns aici atât de rapid ?
- Ne-au urmãrit. - Vedeti, v-am spus eu !
- Ei au provocat exploziile ! - Fugiti !
- Cine ? - Armata !
- Fugiti, fugiti, acum ! - Nu te pãrãsim, Andy !
Uite, fugiti ! Eu nu pot sã merg nicãieri. Fugiti !
- O sã te ridicãm. - O sã te ridicãm, haide.
- Eu nu pot sã merg nicãieri ! - Unu, doi, trei.
Bine ! Bine !
- Nu pot... - Rahat !
Nu pot sã merg, nu pot. Fugiti !
Plecati acum !
Jenson, usa !
- JP, trebuie sã ne urmezi, bine ? - Asteaptã.
Dã-mi pistolul cu rachetele de semnalizare din rucsac. Dã-mi pistolul.
Grãbeste-te !
Trebuie sã plecãm ! Acum !
- Plecati ! - Nu o sã te pãrãsim !
- JP, vino ! - Trebuie sã plecãm !
Trimiteti ajutoare !
Iisuse, trag in noi !
Ce naiba ?!
Holly !
IIsuse !
- Nu ! - Fugiti !
Dumnezeule !
- Haide ! - JP !
- Nu ! - Plecati !
JP, haide !
Haide, Holly !
Ridicã-te !
- Deschide usa. - Rahat ! Rahat ! Rahat !
Deschide-o !
Este deja deschisã, este doar inghetatã.
Prieteni ! Prieteni !
- Rahat ! - Rahat !
Deschide-o ! Intrati, intrati ! Haideti !
Intrati !
- Holly ! - Inchide usa, inchide afurisita de usã !
Incui-o !
Se incuie pe dinafarã ! Ajutã-mã sã o tin inchisã !
- Dumnezeule, au incuiat-o ! - JP ?
- Da ? - Esti in regulã ?
Nu, sângerez mult.
Tine apãsat pe ranã.
- Este in regulã. - Ascultati o secundã.
Mi-a cãzut camera, lãsati-mã sã-mi gãsesc camera de filmat.
Dumnezeule !
Bine, am pornit-o.
Dumnezeule !
Ce vezi ?
Este un tunel !
- Ce ? - Suntem intr-un tunel.
Bine.
Ce vezi ?
Un comutator... un comutator de curent electric.
- Aprinde luminile ! - Bine, bine.
- Functioneazã. - Slavã Domnului !
- Trebuie sã baricadãm usa. - De ce ?
Pentru cã dacã se incuie pe dinafarã, pot sã intre când vor.
Nu o sã intre nimeni aici, omule. Nu or sã-si iroseascã gloantele.
- La naiba, Jenson... - Te-ai uitat in jur ?
Nu o sã vinã nimeni sã ne salveze.
Suntem singuri.
Ei stiu cã in câteva zile o sã ne deshidratãm...
si nu or sã trebuiascã sã-si mai facã nicio grijã.
Asta vor. Au incuiat usa si or sã se intoarcã peste o sãptãmânã.
Asta dacã nu gãsim o cale de iesire.
- Poti sã mergi ? - Da.
- Bine. - Ai grijã, ai grijã.
Rahat !
Bine.
- Mergem drept. - Bine.
- Jenson, rãmâi aproape. - Bine.
Mergeti incet, mergeti incet.
Bine...
Functioneazã.
- Mergeti ! Mergeti ! - Rahat, rahat ! Alt tunel, alt tunel !
JP, JP...
- Ce ? - Ce ?!
Ce ?
Tocmai am simtit ceva.
Ce ?
Este ceva aici !
- Urmeazã-mã. - Este ceva aici, Jenson, jur !
Nu, nu este. Nu este nimeni aici, prieteni.
Haideti !
Rahat !
- In ce directie ? - In stânga.
- Incetisor. Mergeti incet. - Bine.
Luminile incã functioneazã aici.
- Rãmâneti aproape. - Bine.
Rahat.
- Nu ve depãrtati prea mult. - Nu.
Mergeti, mergeti.
Iisuse !
Ce este locul ãsta ?
Este...
Este un laborator, cred.
Sau a fost.
Ce s-a intâmplat aici ?
Cine stie ?
Stai jos, lasã-mã sã mã uit. Lasã-mã sã mã uit.
Asteaptã...
Poftim.
Foloseste asta.
Da, bine.
Asta o sã doarã.
Imi pare rãu.
O sã tin apãsat câteva minute.
Am gãsit o deschizãturã.
- Ai grijã. - Da, nicio problemã.
Uitati-vã la locul ãsta.
Holly, vino aici. Uitã-te la asta.
- Ce este asta ? - Cred cã este un registru.
Cunosc cuvântul ãsta.
- Da ? - Da.
L-am vãzut de multe ori când am fãcut cercetãri pentru excursia asta.
Ce inseamnã ?
Ucis in misiune.
Desigur.
Poti sã intelegi altceva ?
Doar datele.
1945.
1959.
Anul in care au fost ucisi excursionistii.
Apoi se terminã.
Ce ? Este un vas.
Este Eldridge.
Este vasul USS Eldridge, din Experimentul Philadelphia.
Ce Experiment Philadelphia ?
Haide... Ai trãit sub o stâncã, sau ceva de genul ãsta ?
In 1943,
guvernul SUA a fãcut un experiment cu aceastã navã.
Ce fel de experiment ?
Teleportare.
Dumnezeule !
Au existat zvonuri cã au fost oameni care au fuzionat cu nava,
dar nimeni nu a vãzut niciodatã asa ceva.
Aceste fotografii sunt strict secrete.
Cineva ar putea fi ucis pentru astea.
Dumnezeule !
Bine.
Trebuie sã plecãm de aici.
- Da. - JP, poti sã te misti ?
- Nu. - Rahat.
Nu o sã te las aici, bine ? Asa cã, gândeste-te la ceva.
Gãsiti o cale de iesire. Bine ?
Bine. Când o sã o gãsesc, o sã mã intorc si o sã te târãsc afarã cu mâinile mele. Bine ?
Sã mergem !
Iisuse !
Este o pesterã naturalã.
Nu cred cã au sãpat-o ei. Pare sã fi fost lãrgitã putin, dar doar atât.
Ce, acum esti speolog ?
Priveste asta.
Trebuie sã fie o minicentralã atomicã. Din cauza asta este electricitate aici.
Alexander a fost aici. De aici avea urme de radiatie.
Rahat... Trebuie sã fie o cale de iesire.
Ai grijã !
Dumnezeule !
Ce este asta ?
- Incã functioneazã. - Dã-mi-o mie.
Ti-am spus cã a fost cineva aici recent.
Cine este el ?
Un militar.
De ce este aici ?
Dacã ai vrea sã ucizi cinci americani
ca sã pãstrezi un secret care a fost ascuns timp de 50 de ani,
trimiti pe cineva ca sã te asiguri cã este in continuare un secret.
- Ce faci ? - Verific ceva.
Rahat !
Chestia aia pe care am gãsit-o in turnul meteorologic...
Era limba lui ?
Cum a ajuns acolo ?
Probabil au eliberat ceva.
Din cauza asta usa era deschisã.
Poate fãceau un fel de experiment aici ?
Ai spus cã se fãceau multe experimente.
Dumnezeule !
Holly, uitã-te la gãurile de gloante.
Ãsta nu era un laborator,
era o camerã pentru executii.
Dumnezeule !
Holly, ce este asta ?
Pare unul dintre soldatii din cartea de acolo.
Nu inteleg.
- Jenson ! - Chestiile astea...
Nu aratã normal.
Poate asta au eliberat.
Ce naiba a fost asta ?
Asteaptã !
Usa aia nu era deschisã inainte.
Nu-i asa ?
Ai grijã !
Ce a fost asta ?
JP ?
Dumnezeule !
Este ceva aici, Jenson.
- Nu ! - Dumnezeule !
- Asta este sânge ? - Trebuie sã iesim de aici. Bine ?
- Ce este ãla ? - Nu stiu.
- Un fel de luminã ? - Nu, sub ea.
Lasã-mã sã vãd.
Este o camerã la fel ca asta. Incã mai functioneazã bateria. Verificã filmarea.
- Nu aveti voie sã inregistrati ! - Vreau doar sã spui asta in fata camerei !
- Trebuie sã plecati, acum ! - Haide, Ivan...
Rãzboiul Rece s-a terminat. Acum suntem prieteni.
Nu stiu...
Deruleazã inainte, inainte sã se termine bateria.
Este mort.
Opreste !
Verifica filmarea.
- Nu aveti voie sã inregistrati ! - Vreau doar sã spui asta in fata camerei !
Rahat !
Asta este imposibil !
Nu, nu, poate cã nu...
Iti amintesti nava Eldridge, din Experimentul Philadelphia ?
Au vrut sã o teleporteze din Philadelphia la Norfolk.
- Si ? - Si...
Se pare cã a ajuns in Norfolk cu zece minute inainte sã plece din Philadelphia.
Vrei sã-mi spui cã este o afurisitã de masinã a timpului ?
Nu. Iti spun cã nimeni, nici cei mai buni cercetãtori ai nostri,
nici guvernul, nimeni
nu a stiut ce s-a intâmplat, nu au stiut ce ce forte s-au jucat.
Holly, toate experimentele astea au fost abandonate.
Echipajul de pe nava Eldridge, cei care nu au fuzionat cu nava, au innebunit.
Unii chiar au suferit schimbãri...
mutatii...
Oamenii nu trebuiau sã facã asa ceva.
- JP ! - Rahat !
Jenson, vino !
Vino !
JP !
Jenson !
Ce faci ? Vino aici !
- Unde au plecat ? - Te-ai intors dupã mine.
Adunã-te, imediat !
- JP ! - Vin ! Vin !
Sunt pe tavan ! Sunt pe tavan !
Jenson !
- Iisuse ! - Jenson !
Ce sunt ? Ce sunt ?
Priveste sus, sunt acolo sus !
- Jenson, unde s-au dus ? - Nu stiu !
- Unde s-au dus ? - Ia-l pe JP !
Jenson !
Trebuie sã-l indepãrtãm de usa aia ! Când o sã-l indepãrtez, sã fugi, bine ?
Am inteles !
- Fugi ! Ai grijã ! - Haide, fugi !
Sunt in spatele tãu !
Fugi ! Du-te !
Jenson, pe aici !
Holly ! Holly !
De ce ne-au lãsat sã fugim ? De ce s-au oprit ?
Nu stiu. Ar fi trebuit sã fim morti. De ce nu ne-au ucis când puteau sã o facã ?
Ce naiba este asta ?
Este ca o fosilã giganticã.
- Ce fac ? - Ne asteaptã.
- JP ! Am spus cã o sã mã intorc dupã el. - Nu, nu ne putem intoarce dupã el.
Ai vãzut ce i-au fãcut.
Dacã deschidem usa aia, or sã ne facã acelasi lucru.
Suntem blocati, iar ei stiu asta.
Suntem aici inãuntru pentru cã ei au vrut sã fim aici.
- Holly, ai vãzut asta ? - Da.
Fã-o din nou.
- Inregistrezi asta, nu-i asa ? - Da.
Bine.
Stiam eu, stiam eu...
- Ce ? - Teleportare.
Creaturile alea, felul in care dispar...
devin de neatins.
Se pot teleporta.
Dar nu prin usile de aici.
Din cauza asta sunt incuiate pe dinafarã.
Trebuie sã fie o legãturã intre chestiile alea si locul ãsta.
De aici au venit,
au venit prin asta.
Are logicã...
Este ca o...
giganticã...
"gaurã de vierme".
Precum...
un aparat de teleportare.
- Cum a ajuns aici ? - Nu stiu.
Holly,
Mansi, triburile bãstinase, au fost aici de mii de ani.
Nu stiu cum se poate asta, dar pot sã pariez cã aceste desene sunt fãcute de ei.
Au construit un aparat de teleportare ?
Nu stiu. Poate. La naiba, poate au gãsit asta in pesterã si ei au pictat peretii.
Ar putea fi o tehnologie a extraterestrilor,
poate incercau sã creeze o armã.
Poate sunt mai multe asemenea portaluri in lume.
Dacã chestiile alea au iesit dintr-unul din ele,
asta ar putea explica tot felul de mistere nerezolvate:
Eldridge, aparitiile Omului Molie din Point Pleasant...
Cine stie ce altceva ?
S-au terminat bateriile lanternei. Rahat !
- Jenson, nu vãd nimic ! - Este in regulã. Ia-mã de mânã.
Asa. Ai grijã unde pãsesti. Bine, bine.
Suntem lângã usã. Intinde mâna in fatã si stai jos. Asa.
- Bine. - In regulã.
S-a intâmplat...
Ce ?
- Am deschis usa si intunericul m-a urmãrit. - Hei, hei...
- Exact ca in vis. - Hei, hei...
Haide, haide. Hei, hei...
- A fost un vis. A fost doar un vis. - Imi pare rãu.
Jenson, nu o sã iesim niciodatã de aici !
Imi pare rãu.
Camera este pornitã ?
- Pot sã vãd lumina. - Da.
In regulã.
Am o idee.
Nu aprindem din nou lumina, Jenson. Terminãm bateria.
Nu.
Poarta...
Cum rãmâne cu "distrugerea relatiei spatiu-timp
si cu distrugerea creierului uman" ?
Ãsta e planul meu.
Vezi tu...
Nu are panou de control,
nu are butoane,
ceea ce inseamnã cã fie duce intr-un singur loc fix,
sau oriunde altundeva.
Oriunde altundeva ?
Doar atât imi vine in minte.
Dar dacã...
iti imaginezi un loc...
iti golesti gândurile,
si te concentrezi si... te duce acolo ?
Trebuie doar sã te gândesti cã nu existã niciun loc ca acasã. Atât de usor ?
Atât de usor.
Si nu o sã fuzionam cu muntii, sau ceva de genul ãsta ?
Nu stiu. Sper cã nu.
O sã murim aici, Jenson.
Este fie asta...
fie ei.
Bine.
Ce facem ?
Presupun doar,
dar cred cã ar trebui sã fie un loc proaspãt in memoria ta,
un loc apropiat,
un loc pe care ti-l poti imagina foarte clar.
Exteriorul muntelui.
Te referi la exteriorul usii ?
Este cu sigurantã cea mai proaspãtã amintire a noastrã,
iar acum cã usa este incuiatã,
o sã ne protejeze de chestiile astea, nu-i asa ?
Bine.
Sunt speriat.
"Totul este in regulã, iar toatã lumea trebuie sã facã exact ceea ce face".
De unde este asta ?
Din cartea "Slaughterhouse 5".
Nu am citit-o.
Sã nu-mi dai drumul.
Alte cadavre.
Vallik !
Dar am gãsit deja toti excursionistii.
Cine sunt ãstia ?!
- Inapoi ! - L-ati auzit ! Inapoi !
Incercãm doar sã ajutãm...
- Nu am fãcut nimic ! - Este in regulã.
Armata a pus zona asta in carantinã
pânã când descoperim ce s-a intâmplat.
Vã rog, intoarceti-vã in oras impreunã cu ceilalti. Vã rog.
- Lãsati-i ! - Da.
Ce faceti ?
Cum o sã aflati ce s-a intâmplat dacã mutati totul ?
- Haide, Alya ! - Ascultã-l...
Stie ce este mai bine pentru tine. Avem situatia sub control.
Nici mãcar nu stiti cine sunt !
Opriti-vã.
La stânga.
Opriti-vã.
Ce faceti ?
Ii punem lângã ceilalti.
Nu, nu. Dr. Miktenko o sã vrea sã ii vadã.
Pune-i separat.
De ce ? Sunt la fel ca ceilalti.
Grãbeste-te !
Uitati-vã la hainele astea.
Nu am mai vãzut asemenea haine.
Miscati-i, miscati-i. Acum !
Bine.
Pune-l acolo.
- Cine sunt ? - Poate din grupul Dyatlov.
Au gresit când au venit aici.
Nu conteazã. Inchide. Sã plecãm naibii de aici.
Urãsc locul ãsta. Mã face sã mã infior.
Nici in 2013, cei mai de seamã cercetãtori
nu pot sã explice ce s-a intâmplat cu grupul Dyatlov original.
Unii cred cã rãspunsurile sunt acolo,
ingropate sub stânci si zãpadã, asteptând sã fie gãsite...
Subtitrarea: Avocatul31-Subtitrari-noi Team www.subtitrari-noi.ro
Adaptarea Bubuloimare